DENGANG
- Helvedeshunde. - Ja, Dean. Dine favoritter.
Nej.
Jeg kan ikke slås. Jeg kan ikke gå.
Men jeg kan gøre noget.
Jeg har alt, vi behøver for at bygge en bombe.
- Hvad laver vi? - Jager et spøgelse.
Hvem gør det? Skøre folk.
Vi er vanvittige.
I morgen jager vi djævlen.
Det er vores sidste nat på jorden.
Tag den her til Lucifer og tøm den i ansigtet på ham.
Jeg ville aldrig såre dig.
Hør her, din skiderik.
Jeg vil dræbe dig selv.
Jeg vil flå dit hjerte ud.
Det er godt, Sam. Blev ved med at nære ilden i dit indre.
Al den indestængte vrede.
Jeg får brug for den.
NU
Glenwood Springs Psykiatriske Hospital Ketchum, Oklahoma
PSYKIATRISK EVALUERING
Ung dreng dør tragisk i brand i hjemmet
Sygeplejerskerne siger, at du ikke tager din medicin.
Kan du fortælle mig hvorfor?
Susan?
Pillerne gør mig trætte, men jeg kan ikke...
Hvis jeg sover, kommer det.
Mener du monsteret?
Vi har talt om det.
Men det dræbte Annie.
Susan, du er skizofren.
Dit sind bedrager dig.
Du bliver forvirret. Nogle gange ser du ting.
Jeg ved, hvad jeg er.
Jeg kan se min døde søn stå lige bag dig.
Jeg ved, han er uvirkelig.
Men monsteret, det er virkeligt.
Annie var din bofælle, og det, der skete hende, var smertefuldt -
- for os alle.
Måske er det lettere for dig at fremtrylle et monster -
- end at erkende, hvor tragisk hendes selvmord faktisk var.
Jeg kan høre det om natten, i væggene.
Jeg beder dig.
Du må tro mig.
Susan, -
- monstre findes ikke.
Klokken er 22:30. Sluk lyset.
Åh, gud.
Hjælp mig.
- Nej. - Hallo.
De begynder tidligt i aften.
Skynd jer.
Det kommer.
Hjælp mig.
PATIENTJOURNAL
I blev henvist hertil af Dr. Babar i Chicago?
Det stemmer.
Er der ikke en børnebog om en elefant ved navn Babar?
Det ved jeg ikke. Jeg har ingen elefantbøger.
Hør, doktor, lægen kunne vist ikke håndtere det her, -
- fordi min bror er:
Okay, fint, tak, det...
Det er ikke nødvendigt.
Hvad med at fortælle mig, hvordan du har det, Alex.
Jeg har det fint.
Jeg mener... Okay, lidt deprimeret, vel.
Okay. Ved du hvorfor?
Det er nok fordi, jeg påbegyndte apokalypsen.
- Apokalypsen? - Ja. Det stemmer.
Og du mener, at du påbegyndte den?
Altså, ja.
Jeg dræbte denne dæmon, Lilith, og befriede Lucifer fra helvede.
Nu er han heroppe, og vi prøver at stoppe ham.
Hvem?
Mig. Ham. Og en engel.
Åh, du mener som en?
- Som en engel på skulderen? - Nej, han hedder Castiel.
- Han går i trenchcoat. - Ser du, hvad jeg mener?
Knægten har været nedtrykt over det i månedsvis.
Apokalypsen var ikke hans skyld.
- Ikke? - Nej.
Den anden dæmon, Ruby, gjorde ham afhængig af dæmonblod.
Altså, til sidst drak han næsten stadset.
Min bror er ikke ond, -
- han var bare -
- påvirket.
Ja? Så kan du ordne ham, -
- så vi kan rejse rundt og jage monstre igen?
Erma, -
- aflys min frokost.
Dr. Fuller vil gerne have jer begge under observation nogle dage.
Begge? Også mig?
Ja, skat. Lægen synes, at det er bedst.
Okay. Jeg skal lige undersøge dig.
Sygeplejerske Ratched, hør her. Jeg har set "Gøgereden," -
- så prøv ikke den slags sjæleknusende, autoritære pis på mig.
Okay-doki.
Okay, du kan bare trække bukserne ned.
Hvad? Hvad? Hvorfor?
- Hvordan var dit Silkwood-bad? - Okay.
Ja, fint. Ja, fint...
Godt vandtryk. Var sygeplejersken?
Hun var meget grundig.
Ja. Ja, godt. Godt. Ja.
Tænk at du overtalte mig til det her.
Det er det mindste, vi kan gøre. Martin reddede Far utallige gange.
- Han er en god jæger. - Var. Indtil Albuquerque.
Men det er nok bedre, at vi holder os i gang.
Bedre end hvad?
Ingenting.
Okay. Hør...
De sidste par uger har du bekymret mig lidt.
Kom nu, Sam. Stop.
At vi er på tosseanstalten, giver dig ikke ret til at analysere mig.
- Dean. - Ellen og Jos død var tragisk.
- Jeg vil ikke svælge i det. - Du gør altid det her.
Du kan ikke holde det her inde.
Bare vent.
Åh, der er han.
Sam, Dean.
Mand, I er blevet store. I ser godt ud.
Tak. I lige måde, Martin.
Nå, tak fordi I kom.
Ja.
I gamle dage havde jeg kunne klare dette -
- med begge hænder bundet på ryggen, -
- men, altså, nu...
- Hvad tror du, at vi jager? - Jeg ved det ikke.
Et spøgelse, dæmon, monster.
Dyr, grøntsag, mineral.
Der har været fem dødsfald de sidste fire måneder.
Lægerne kalder det selvmord, men de tager fejl.
Har du set den?
Har nogen set den?
Altså, et par patienter har set nogle glimt, men vi har ikke mange spor.
- Er de pålidelige? - Hvorfor skulle de ikke være det?
Ja, hvorfor ikke.
Jeg ved, at I tror, jeg har et par løse skruer.
I ville ikke tage fejl.
Men jeg havde ikke ringet, hvis ikke der var noget her.
Jeg kan mærke det.
Vi tror dig. Har du tjekket nogle af ligene? Var der tegn på angreb?
Altså, nej, jeg...
Jeg holder mig fra lig nu.
Alex, Eddie. Nå, jeg ser, at I har fået en ny ven.
Vil I og mr. Creaser ikke være med i vores gruppe?
Kom. Denne vej.
Faktisk vil jeg have dig med i gruppen i eftermiddag.
Hvad? Hvorfor?
For at være ærlig, har I et bekymrende tilfælde -
- af gensidig afhængighed.
Det vil gavne jer begge at være lidt hver for sig.
Okay, hvem vil gerne begynde?
Er der andre?
Okay, Ted. Rolig.
Jeg er rolig.
Og jeg vil gerne roligt tale om det monster, der jager os.
Ted, den diskussion tager vi ikke igen.
Det gavner ikke gruppen.
Jeg er enig.
Ved du, hvad der heller ikke gavner os?
- At et monster æder vores ansigter. - Okay, fint, tak.
- Nogen anden? - Jeg så, da det dræbte Susan.
- Ja. Det havde store hummerkløer. - Nej.
Jo, det var et rumvæsen, som i "X-Files."
Stop det. Stop med at hjælpe.
- Lyt til mig. Vi er alle døde. - Det er nok.
Der er intet monster.
Ted, skal jeg tilkalde sygepasserne, -
- eller er du ordentlig?
Ordentlig.
Jeg er konge.
Eddie?
Jeg er Dr. Erica Cartwright. Jeg har fået din sag.
Du er min psykolog?
Heldige mig.
Og du er min paranoide skizofrenipatient, -
- med narcissistiske forstyrrelser og religiøse psykoser.
Heldige mig.
Kan vi tale sammen?
Ja. Jeg har faktisk nogle spørgsmål til dig.
Sikket tilfælde, jeg har nogen til dig.
Nå, så er det quid pro quo, Clarice.
Okay, Hannibal. Jeg begynder.
- Hvor mange timer sover du? - Tre eller fire engang imellem.
Fortæl mig om selvmordene.
De var tragiske.
Men du har ikke bemærket noget sært, som sort røg, svovl?
Nej. Hvorfor? Hvad skal det betyde?
Tegn på dæmoner. Jeg jager dæmoner, monstre, den slags.
- Hvor meget drikker du om ugen? - Jeg er nødt til at sove.
Så hvad er syv dage gang?
Et sted midt i 50'erne.
Har du mærket kolde områder eller fået kuldegysninger på hospitalet?
- Det mindes jeg ikke. Hvorfor? - Så er her et spøgelse.
Okay.
Hvornår var du sidst i et længerevarende forhold?
- Definer "længerevarende." - Over to måneder.
Aldrig.
Har patienterne sagt, at de har set noget sært?
Herinde? Hele tiden.
Klart.
Lad os tale om din far.
Dean. Hej.
- Er du okay? - Jeg blev terapi-voldtaget.
Så, nej, jeg er ikke okay.
- Sig at du fandt noget. - Ja, en fyr sagde, at han så væsenet.
Vi bør tale med ham. Skal vi mødes her om en time?
Jo før, vi finder ud af det, jo før, er det ovre.
Stedet giver mig myrekryb.
- Hej. - Hej.
Jeg hedder Wendy.
- Måske er stedet ikke så skidt. - Mand, du kan ikke springe på hende.
Åh, så splittet.
Det er tid.
Sygeplejerskerne går deres runder. Vi har 15, 20 minutter.
- Hvor er han? - Værelse 306.
- Hurtigt. Kom. - Tilbage, Dean.
Hov. Jeg fandt noget.
- Hvad har du? - Lige her.
Giv mig en hånd.
Okay.
Hullet går hele vejen ind til hans hjerne.
Hvad betyder det?
- Lad os finde ud af det. - Seriøst?
Du bør nok holde vagt.
LIGHUS
- Hør. - Se, hjernen er blevet suget tør.
Det er fascinerende. Der kommer nogen.
Hvad laver I herinde?
Budding.
Okay, kom så, I to.
Skør virker.
Er de ægte malerier af Gacy?
Jeg malede dem.
Tilbage til sagen, tak.
- Hvad det her end er... - Det er godt.
Den suger ens hjerne, suger en tør.
Ja, så får den dødsfaldet til at ligne selvmord.
Nogle idéer?
Ja.
En nedtrykkende en.
Hvad er det?
Jeg vil vædde en lørdagskylling på, at vi er oppe med den, et Genfærd.
De flækker kranier og drikker hjernesaften.
- Har du været oppe mod et? - Aldrig.
Har aldrig haft lyst.
- Hvordan dræber vi det? - Sølv.
Rører man et Genfærd med den slags, så revner huden.
Det er de gode nyheder.
De dårlige er, at de kan foregive at være mennesker.
Det kan være enhver Peter, Paul eller Mary herinde.
Fantastisk. Hvordan finder vi det?
Et spejl.
Overleveringen siger, at Genfærd viser sig i spejle.
Vi må tjekke alle patienter og ansatte.
Okay. Ja.
Men hvad laver det på et psykiatrisk hospital?
En tossegård er...
En perfekt samling indsatte ofre.
Ja.
Hvem tror en patient, der siger, at de har set et monster?
Det er den perfekte jagtmark.
Hvad så, doktor?
Det kan du sige mig.
Jager.
Et Genfærd, faktisk.
Det kunne være enhver.
Så jeg kunne være et monster?
Nej, du er okay.
- Hvorfor dig? - Hvorfor mig hvad?
Hvorfor jager du monstre?
Hvorfor ikke lade andre gøre det?
Jeg kan ikke finde nogen, der er dum nok.
Det er mit job.
Nogen må redde folks røv, inklusiv din.
Så er der en kvote?
Hvor mange folk skal du redde?
- Dem alle. - Dem alle?
- Du skal redde alle? - Jep. Hele sportsverdenen.
Hvordan?
Tro mig, hvad du end har, så har jeg hørt særere ting.
Det er verdens undergang, okay?
Altså, det er en pokkers bibelsk apokalypse, -
- og stopper jeg den ikke og redder alle, gør ingen det, -
- og så dør vi alle.
Det er skrækkeligt.
Ja, det siger du ikke.
Altså, apokalypse eller ej, monstre eller ej, -
- så er det en knusende vægt at have på dine skuldre.
At føle at 6 milliarder liv afhænger af dig.
Gud, -
- hvordan kommer du op om morgenen?
Det er et godt spørgsmål.
Goddag, Eddie.
Doktor.
Okay. Jeg måtte plyndre tre sygeplejestuer for at få dem her.
De er kun sølvbelagt, men de burde virke.
Åh, nej, nej.
Ikke i dag, skat. Kom så, gå videre.
Jeg vil have ham nu. Han er større.
Du har fået værre.
Fuller er på vagt i aften, så vi må tage ham efter lyset slukkes.
- Os alle tre. - Hvad? Nej.
Martin, vi må komme forbi sikkerheden, forbi sygepasserne -
- og så skære mandens hals over.
Det bliver hårdt, men vi kunne bruge hjælp.
Åh, jeg kan ikke. Jeg kan ikke.
Vi ved, hvad der skete i Albuquerque.
I kender ikke til halvdelen af det.
Gud, jeg plejede at være ligesom jer.
Jeg troede, at jeg var usårlig, og så...
Det var jeg så ikke.
- Martin. Du er stadig en jæger. - Nej. Jeg er ubrugelig.
Hvorfor tror I, jeg tjekkede ind på Hotel California?
Jeg ville give alt for at hjælpe jer. Det ville jeg.
Men jeg... Jeg kan ikke.
Beklager. Det kan jeg ikke.
Han er stadig i bygningen.
Du tager vestfløjen. Jeg tager den mod øst.
Nej. Nej. Se hans arm.
Sårene brænder ikke.
Det er ikke ham. Det er ikke ham.
Er du okay?
Nej. Nej, jeg er ikke okay.
Jeg...
Jeg har det fantastisk.
Gav de dig noget?
Åh, ja. De gav mig det hele.
Det er spektakulakulært.
Du var altid en glad dranker.
Dean, lægen var ikke et Genfærd.
Det ved jeg. Jeg forstår det ikke.
Jeg så det i spejlet. Det var ikke et menneske.
Eller også ser du syner.
- Måske er du ved at blive skør. - Jeg er ikke skør.
Kom nu...
Altså, du har i det mindste været halvt skør i lang tid, -
- siden du kom tilbage fra helvede eller før, endda.
Altså, vi er på et...
Vi er på et psykiatrisk hospital. Måske knækkede du langt om længe.
Altså, måske er du nu virkelig tosset for alvor.
Jeg begik en fejl, det er alt. Jeg finder den.
Okay. Ja, ja, ja. Det ved jeg.
Det er okay. Hør. Kig på mig.
Det er okay, for du er min bror, -
- og jeg elsker dig stadig.
- Du kom ikke til mødet. - Jeg havde travlt.
- Jager du stadig det Genfærd? - Folk dør.
Folk dør hele tiden.
Lad mig bare gøre mit job og måske redde dit liv.
- Jeg er ikke bekymret for mit liv. - Åh. Jeg har det fint, okay?
Jeg har det fint.
Kom nu, det tror du ikke engang selv på.
Dette enorme pres, du anbringer på dig selv, skylden, det tager livet af dig.
Du kan ikke redde alle. Det kan du ikke.
For pokker, disse dage kan du ikke redde nogen, Dean.
- Hvad sagde du? - Sandheden, Dean.
Du fik Ellen og Jo dræbt.
Du skød Lucifer, men kunne ikke nakke ham.
Du kunne ikke stoppe Sam i at dræbe Lilith, og I brød det første segl.
Alt, du prøver på, går galt.
Troede du, at du, Dean Winchester, med en studentereksamen -
- og en her-kommer-jeg-attitude, kunne slå djævlen? Kom nu.
Verden vil brænde, og du kan intet gøre ved det.
Hvem er du? Hvordan ved du den slags?
- Hør, slap af. - Sig det.
Jeg sagde slap af.
Hvem er du?
- Hvem er hun? - Hvem?
Hvad er du, blind? Hende.
Kammerat, der er ingen der.
Jeg er ikke virkelig.
Jeg er i dit hoved, -
- for du er ved at blive skør.
Bare lad mig være.
- Du ville tale med mig? - Ja. Tak.
Jeg...
Jeg vil undskylde. Jeg har det skrækkeligt med det, jeg gjorde.
Jeg troede, du var et monster.
Det ved jeg.
Spørgsmålet er, hvorfor?
Jeg var...
Det er lige meget -
- for efter det, der skete i aftes, -
- havde jeg et øjebliks klarsyn.
Jeg indså, at der ikke findes monstre.
Det er jeg glad for at høre dig sige, men helt ærligt?
Monstre er det mindste af dine problemer.
Folk kan lære at leve med vrangforestillinger, men din vrede...
Du sårede de to mænd, og du ville dræbe mig.
Blikket i dine øjne, da du kom mod mig, jeg...
Det var som om, at du ikke var menneskelig.
Som en besat mand.
Det ved jeg.
Jeg beder dig, -
- bare...
Kan du give mig en chance mere?
Dette er ikke et fængsel.
Du kan få lov til at være i opholdsstuen, under opsyn.
Tak.
Men er der én episode mere, -
- overfører jeg dig til en facilitet, der håndterer voldelige patienter.
Og, tro mig, de vil være langt mindre tilgivende.
Dean? Hej. Hvad er der galt?
Det er ikke dæmonblodet, Sam. Det var det aldrig.
Hvad?
Problemet var dig.
Det var altid dig.
Løgnene.
Din arrogance.
Den sorte plet på din sjæl.
Nu dør vi alle på grund af dig.
- Det er din skyld. - Du dræbte os alle.
- Ynkelige særlig. - Din onde skiderik.
- Taber. - Voks op og dø.
Særling.
Lad mig være.
Nej. Hold op.
Lad mig være.
Lad mig være. Jeg gjorde det ikke. Væk fra mig.
Lad mig være.
Slip mig. Nej.
Lad mig være.
Hvad sker der?
- Martin. Det er mig. Det er Dean. - Åh, undskyld.
Du ser skidt ud, knægt.
Sådan har jeg det også.
- Hvor er Sam? - Isolation.
Han gik amok. Gudskelov.
- Hvad? - Jeg bliver også vanvittig.
Jeg ser ting. Jeg hører ting. Det gør vi begge.
- Vanvid er nøglen. - Hvad mener du?
- Dean? - Vanvid er nøglen.
Det sagde du. Hvad?
Altså, de ting, som Sam og jeg har gjort, -
- de ting, vi har set, de vil gøre os vanvittige med tiden.
Vi ender nok som et par savlende tosser.
- Tag det ikke personligt. - Det er fint.
Men at vi begge flipper ud samme dag?
- Altså, det må være... - Monsteret.
- Hvad? Hvor? Hvor? - Nej, der er ingenting her.
Okay.
Hvad nu hvis den ikke kun nærer sig på tosser?
Hvad nu, hvis den gør folk vanvittige?
Er det muligt? Virker det virkeligt?
Jeg er ikke den mest pålidelige kilde, hvad angår virkeligheden, men det...
- Det giver mening. - Okay.
Okay. Så vi blev inficerede.
Noget gjorde os skøre. Du ved, noget...
Måske...
- Måske er det min fars spøgelse. - Nej.
Fokuser på Genfærdet, Dean.
- Fokuser. - Ja, Genfærdet.
Okay. Så Genfærdet, Genfærdet, det forgiftede os.
Ja. Måske med gift, du ved?
Ved berøring, eller...
Eller gift, eller spyt.
- Wendy. - Wendy?
Wendy. Wendy savlede over mig og Sam. Sådan blev vi inficerede.
Dean.
Jeg kan ikke træde på revnerne.
Er dette virkeligt?
Åh, det er det, skat.
Det er meget virkeligt.
Hun er stadig i live.
Der er to patienter på Wendys værelse.
De angreb mig.
Dean? Kan du høre mig? Dean.
Du må gå derud og dræbe den.
Jeg sørger for hende.
- Jeg kan ikke. - Du må.
Du har intet valg, sønnike.
Af sted. Dean, løb.
Hallo. Sæt mig fri.
Nej. Du er alt for vred til at være derude i den virkelige verden.
- Dig. - Selvfølgelig er det mig.
Jeg må sige, at I jægere ikke ligefrem lever op til jeres omdømme.
Altså, Martin er et vrag. Han er harmløs.
Og dig og din bror kom herind og talte om at dræbe monstre, -
- det gjorde jer lette at se.
Det krævede bare en berøring, -
- og så var du min.
Åh, jeg elsker det herinde.
Det er min personlige femstjernede restaurant.
Skøre hjerner.
De er fyldt med dopamin og adrenalin -
- og alle mulige hormoner og kemikalier, der gør dem lækre.
Og jo skørere de er, jo bedre smager de.
Du gjorde det mod mig.
Jeg hjalp, men den vrede?
Nej, nej. Det er bare dig.
Jeg gør ingen skøre. Jeg skruer op for det, der er der.
I bygger jeres helvede, men I får Legoen af mig.
Og når I er modne, -
- får jeg alle jeres problemer til at forsvinde.
Gå væk fra ham.
Tror du virkelig, at dette vil ende godt for dig, knægt?
Nej.
Men jeg er skør, så hvad pokker?
Er du stadig skør?
Ikke mere end sædvanligt.
- Vi må komme ud. - Ja.
Tom Cruise havde vist ret. Psykologer stinker.
Hvad laver du?
Sam? Er du okay?
- Nej. Nej. Genfærdet... - Hvad med hende?
- Hun havde ret. - Nej, det havde hun ikke.
Hun er død, okay?
Kom. Jeg behøver en drink eller 12.
For det meste kan jeg skjule det, -
- men jeg er vred.
Jeg er vred på alt.
Jeg var vred på dig og Far, så Lilith, -
- så Lucifer, og jeg bortforklarer det.
Jeg bebrejder Ruby eller dæmonblodet, men det er ikke deres skyld.
Det er ikke dem. Det er mig.
Det er inde i mig.
Jeg er vred -
- hele tiden, -
- og jeg ved ikke hvorfor.
Stop. Stop det.
Hvad gør det, hvis du er?
Hvad vil du gøre? Vil du gå på orlov?
Vil du sige ja til Lucifer? Hvad?
- Nej, selvfølgelig ikke. - Nemlig.
Det er det, du vil gøre.
Du vil tage alt det ævl og begrave det.
Du vil glemme det, for sådan fortsætter vi.
Sådan sørger vi for ikke at ende som Martin.
Er du med mig?
Kom nu, mand. Er du med mig?
Jeg er med dig.
Godt.
Lad os komme væk i en helvedes fart.
[DANISH]